Богданович Олексій Володимирович
У Вікіпедії є статті про інших людей з таким прізвищем: див.
Богданович .
Олексі́й Володи́мирович Богдано́вич ( 23 березня 1963 , Береза ) — український актор театру і кіно . Лауреат Національної премії України імені Тараса Шевченка (1996 ), Народний артист України (2006 ).
Життєпис
Народився 23 березня 1963 року в селі Березі Глухівського району на Сумщині . Найменший у великій родині (він має двох братів і сестер). Батько був економістом, мати працювала вихователькою в дитсадку.
Батьки хотіли, аби син вступив до медичного інституту. Проте він обрав Київський інститут театрального мистецтва імені Івана Карпенка-Карого , навчався на курсі у Леоніда Олійника . По закінченню у 1984 році інституту почав плідну працю у Національному академічному драматичному театрі імені Івана Франка , а згодом і в кіно.
Пройшов строкову службу у військах зв'язку.
Є членом Комітету з Національної премії України імені Тараса Шевченка (з грудня 2016).[ 2]
Олексій Богданович — Федір Протасов (Вистава «Живий труп», реж. Р. Мархоліа 2014 р.)
Важливі дати
Ролі
Олексій Богданович — Просперо (Вистава «Буря», реж. Сергій Маслобойщиков) Олексій Богданович — Йоран Перссон (Вистава Ерік XIV, реж. С. Мойсеєв)
Театр
Володя — «Трибунал» А.Макайонока
Олексій — «Кабанчик» В.Розова
Паллант — «Енеїда» І.Котляревського
Іван Бездомний — «Майстер и Маргарита» М.Булгакова
Гриць — «Даринка, Гриць та нечиста сила» В.Бойка
Федір — «Тев'є-Тевель» Г.Горіна
Михась — «Гріх» В.Винниченка
Гриць — «У неділю рано зілля копала» О.Кобилянської
Ілько — «Патетична соната» М.Куліша
Роман — «Сто тисяч» І.Карпенка-Карого
Лукаш — «Лісова пісня» Лесі Українки
Лірник — «Сни за кобзарем» Т.Шевченка
Песик — «Стережися лева» Я.Стельмаха
Дон Жуан — «З коханням не жартують» П.Кальдерона
Король Артур — «Мерлін, або спустошена країна» Т.Дорста, У.Еллера
Петруччо — «Приборкання норовливої» В.Шекспіра
Едмунд — «Подорож у ніч» Ю.О'ніла
Едгар — «Король Лір» В.Шекспіра
Густав — «Бал злодіїв» Жана Ануя
Принц Уельський — «Кін IV» Г.Горіна
Граф — «Кохання у стилі бароко» Я.Стельмаха
Чичиков — «Брате Чичиков» М.Гоголя
Ксанф — «Езоп» Г.Фігейредо
Тартюф — «Тартюф, або …» Ж. Б. Мольєра
Людовик XIV — «Ех, мушкетери, мушкетери…» Є.Євтушенка
Граф Альмавіва — «Весілля Фігаро» П.-О.Бомарше
Іван Федорович — «Брати Карамазови» Ф.Достоєвського
Жіль — «Маленькі подружні злочини» Е.-Е.Шмітта
Подкольосін — «Одруження» м. Гоголя
Преподобний Джонсон-і-Джонсон — «Гімн демократичної молоді» С.Жадана
Просперо — «Буря» В.Шекспіра
Протасов — «Живий труп» Л.Толстого
Сірано — «Сірано де Бержерак» Е.Ростана
Іван — «Безталанна» І. Карпенко-Карого
Старий Догсборо — «Кар'єра Артуро Уї»
Альфред Ілль — «Візит»
Кіно
«Все перемагає любов» (1986, режисер М. Мащенко);
«Блакитна троянда (мінісеріал)» (1988, режисер О.Бійма);
«Увійди в кожен будинок» (1989, режисер В. Ілляшенко);
«Останній бункер» (1991, режисер В. Іллєнко);
«Гріх» (1991, режисер О.Бійма);
«Для домашнього огнища» (1992, режисер: Б. Савченко)
«Обітниця» (1992, режисер В. Ільяшенко)
«Єлісейські поля» (1993, режисер О. Левченко)
«Розкол» (1993, режисер С. Колосов)
«Викуп» (1994, режисер В.Балакшинов)
«Злочин з багатьма невідомими» (1993, режисер О. Бійма);
«Judenkreis, або Вічне колесо» (1996, режисер В. Домбровський );
«Природа» , із серіалу «Острів любові» (1996, режисер О. Бійма);
«Приятель небіжчика» (1997, режисер В. Криштофович)
«Прощання з Каїром» (2003, режисер О. Бійма);
«Украдене щастя» (2004, режисер А. Дончик);
«Вовчиця» (2006, режисери Б. Недич, О. Тараненко, С. Альошечкін)
«П'ять хвилин до метро» (2006, режисер С. Альошечкін)
«Мільйонер» (2012)
«Остання роль Рити» (2012)
«Папараці» (2016)
«Казка старого мельника» (2020, режисер О. Ітигілов)
Аудіокниги
Нагороди
Володар чотирьох премій «Київська пектораль» у категорії «За краще виконання чоловічої ролі»:
за роль Чичикова — вистава «Брате Чичиков», реж. Олександр Дзекун (2000)
за роль Івана Карамазова — вистава «Брати Карамазови», реж. Юрій Одинокий (2004)
за роль Федора Протасова — вистава «Живий труп», реж. Роман Мархоліа (2014)
за роль Альфреда — вистава «Візит», реж. Давид Петросян (2023)
Номінант на премію «Київська пектораль» у категорії «За краще виконання чоловічої ролі» за роль Просперо у виставі «Буря» (реж. Сергій Маслобойщиков , 2010). Номінант на цю ж премію у категорії «За краще виконання чоловічої епізодичної ролі / ролі другого плану» за ролі Людовика та Маски у виставі «Ех, мушкетери, мушкетери…» (реж. Дмитро Чирипюк та Петро Ільченко , 2003)[ 4] .
Володар премії «Людина року» -2004.
Орден «За заслуги» III ступеня[ 5]
Примітки
Джерела
Посилання