Поку́тсько-Букови́нські Карпа́ти (пол. Beskidy Pokucko-Bukowińskie) — гори (гірський масив) у зовнішній смузі Українських Карпат, у межах Івано-Франківської та Чернівецької областей.
Простягаються з північного заходу на південний схід від верхів'я річки Лючки (басейн Пруту) до кордону з Румунією майже на 75 км. Ширина до 25–30 км. З північного сходу прилягають Покутська і Чернівецька височини, з південного заходу — Верховинсько-Путильське низькогір'я. У рельєфі Покутсько-Буковинських Карпат виділяють низькогір'я (до 800 м) і крутосхилі середньогір'я (заввишки до 1483 м, гора Ротило). Гори являють собою систему хребтів, розділених річковими долинами Пістиньки, Рибниці, Черемошу, Серету і їхніми притоками. Складаються з флішу. Схили до висоти 600–700 м вкриті переважно буковими та буково-ялицево-ялиновими лісами, до висоти 1150 м — буково-ялиновими лісами, вище — ялинові ліси та гірські луки (полонини). Міжгірські долини густо заселені, 15–18% земель розорані.
У межах Покутсько-Буковинських Карпат лежать Національний природний парк «Гуцульщина» і Вижницький національний природний парк, а також Лунківський заказник і ще кілька природоохоронних територій. У горах чимало мальовничих водоспадів: Сикавка, Сріблясті та інші, а також скель: на хребті Сокільському, Протяті Камені, Писаний Камінь, Кам'яна Багачка. Є декілька цікавих перевалів — Німчич (586 м), Буковецький (810 м), Шурдин (1173 м), а також перевали місцевого значення — Мочерка (970 м), Чимирнар (1000 м), Садеу (1077 м).
Найвищі вершини Покутсько-Буковинських Карпат:
- Покутських — Ротило (1483 м).
- Буковинських — Лунгуль (1377 м).
Деякі хребти
Деякі вершини
Покутсько-Буковинські Карпати
|
|
|
|
Типовий краєвид у Покутсько-Буковинських Карпатах
|
|
Скеля на Сокільському хребті
|
Джерела