У Маларському соборі (10–15 липня 1089), скликаному папою Урбаном II з метою примирення церков, брала участь делегація Київської православної митрополії, яку благословив митрополит Київський і всієї Руси Іван III. Члени цієї місії були у місті Барі на освячені перенесеної гробниці св. Миколая Мірлікійського (свято Миколая Чудотворця). Відтоді почалося піднесення культу святого Миколая на Русі.
Менш значущими, проте успішнішими ніж результати хрестового походу, виявились успіхи Урбана II у намаганнях поширити вплив католицької церкви на Кампанію та Сицилію, вивівши ці землі з-під сфери впливу Візантійської імперії та гегемонії сарацинів. Провідником його ідей став норманський правитель Сицилії Рожер I, якого папа наділив надзвичайними повноваженнями.