Про життя прп. Анастасія збереглося мало відомостей, дата і місце народження невідомі. Припускається, що він був сучасником прп. Тита, пресвітера Печерського, бо «Тератургіма», написана печерським соборным ієромонахом Афанасієм Кальнофойським, називає Анастасія братом во Христі преподобного Тита, пресвітера[1].
У рукописних святцях він названий дияконом. Про мучеництво преподобного ніяких повідомлень не збереглося, і тільки кондак, тропар і стихіра цього святого називають преподобномучеником и постником.
Помер прп. Анастасиій у віці приблизно 30-40 років.[2]
Дати життя та мученицької смерті преподобного Анастасія різняться, та охоплюють відрізок від кінця XI ст. до поч. XIII ст. і вказується дата смерті - 22 січня[1].
У церковній службі Собору преподобних отців Ближніх печер розповідається, що він мав особливу відвагу до Бога і всі його прохання виконувалися[3].
В акафісті всім Печерським преподобним про нього сказано:
«Радуйся, Анастасіє, дияконе благоговійний і страдальниче предивний.».
Іконописний оригінал (кінець XVIII століття) вказує зображати Анастасія так: «Надсед, брада доле Григория Богослова, на главе кавтырь, риза чернила, испод празелень, правою рукою левой стороны ризу держит, а левую руку к сердцу, персты вверх».[5]