Східні легіони, на відміну від армії Власова (Російської визвольної армії), комплектувалися виключно національними меншинами, що не належали до росіян. За оцінками деяких західних істориків загальна чисельність таких формувань налічувала близько 130–150 тис. чоловік[1]; дехто схильний вважати, що чисельність наближалася до 400-500 тис. чоловік у різних формуваннях.
На основі цих підрозділів формувалося 82 батальйони, а з часом — 98 національних батальйонів, що входили до складу Вермахту. 80 з батальйонів проходили службу на Східному фронті та Балканах, а у 1943 12 Східних батальйонів було передислоковано до Франції та Італії для виконання окупаційних функцій.
Зазвичай Східні батальйони мали організаційну структуру німецького піхотного батальйону, особовий склад носив німецьку польову форму, оснащувався німецькою або трофейною зброєю й уходив до штату дивізій або корпусів Вермахту. Наприкінці 1943 загальна чисельність таких батальйонів нараховувала 427 000 чоловік, що дорівнювало приблизно 30 регулярним дивізіям німецьких сухопутних військ.
Переважна більшість особового складу Східних легіонів набиралася за рахунок колишніх радянських громадян. Такі частини в основному виконували другорядні задачі, у віддалені від основних регіонів озброєної боротьби, як-то ведення антипартизанських дій на Балканах та у Франції, тим самим визволяючи від цього регулярні німецькі формування. Надійність та ефективність служби Східних батальйонів залишається надто складним питанням: іноді таки частини демонстрували неабияку мужність та стійкість у боях з супротивником, але частіше всього, Східні війська відразу ж капітулювали або тікали з передової при першій же атаки ворога.
The East Came West: Muslim, Hindu, And Buddhist Volunteers in the German Armed Forces, 1941–1945, edited by Antonio J. Munoz (Axis Europa Books, 2002, ISBN 1-891227-39-4).
Joachim Hoffmann: Die Ostlegionen 1941–1943. Turkotataren, Kaukasier, Wolgafinnen im deutschen Heer. Freiburg im Breisgau 1976, ISBN 3-7930-0178-4
Ian Johnson, Claudia Campisi (Übers.): Die vierte Moschee. Nazis, CIA und der islamische Fundamentalismus. Klett-Cotta, Stuttgart 2011, ISBN 978-3-608-94622-2, passim. Auch als Amazon Kindle
Stefan Meining: Eine Moschee in Deutschland. Nazis, Geheimdienste und der Aufstieg des politischen Islam im Westen. C. H. Beck, München 2011 ISBN 3406614116
Посилання
Ostlegionen. на desertwar.net. Архів оригіналу за 21 лютого 2015. Процитовано 26 грудня 2014. (англ.)
Ostlegionen. на balsi.de. Архів оригіналу за 1 травня 2015. Процитовано 26 грудня 2014. (нім.)