На карті територія города Ярослава позначена світло-зеленим кольором, позначені поряд також темно-зеленим місто Володимира та синім — Городок Кия.Ярослав розширює Київ. Мініатюра з Радзивіллівського літопису XV ст.Район Майдану Незалежності у 1870 р. Ліворуч над будинком видно частину давнього валу (відтинок від Золотих до Лядських воріт), на якому споруджено каланчу.
Місто Ярослава, точніше Ярославів город — прийнята в історіографії назва фортифікованої частини давнього Києва, збудованої на Старокиївській горі за часів князювання Ярослава Мудрого (1019–1054). Про будівництво города Ярослава серед інших споруд літописи згадують під 1037 роком:
Заложив Ярослав город — великий Київ, а в города сього ворота є Золоті. Заложив він також церкву святої Софії, премудрості божої, митрополію, а потім церкву на Золотих воротах, кам'яну, Благовіщення святої богородиці. Сей же премудрий великий князь Ярослав задля того спорудив [церкву] Благовіщення на воротах, [щоб] давати завше радість городу сьому святим благовіщенням господнім і молитвою святої богородиці та архангела Гавриїла. Після цього [він звів] монастир святого Георгія [Побідоносця] і [монастир] святої Орини[1]
Фортеця Ярослава була розташована на площі понад 60 га, оточена ровом і високим валом завдовжки 3,5 км, завширшки біля основи 30 м, заввишки з дерев'яним частоколом — до 16 м. Частокіл складався з дубових городень. Внаслідок будівництва города Ярослава площа укріплень Києва зросла у сім разів.[2]