В околицях села розташовані яри Железняків та Широкий берег; на південь від населеного пункту — невеликий Кирпин ліс, також поблизу села є лісовий заказник місцевого значення Окіп.
Історія
Оситняжка на військово-топографічній карті 1869 року
За переказами, в Калугеровому лісі в яру на південь від села колись давно жили монахи. В тому ж яру були залишки плотини, що називалася Чернечею греблею. Однак існування монастиря на цих землях не було встановлено. На північ від села знаходилося Шарпане замковище з підземними ходами, де, за переказами, місцеві оборонялися від нашестя татар. Назви Калугерове та Шарпане не збереглися до сьогодення.
У 1832 році генеральша Катерина Давидова продала Оситняжку Антону Котюжинському і Героніму Грудзинському. Частину Котюжинського пізніше успадкували його сини - Генріх, Конрад і Сигизмунд. Частина ж Грудзинського за приватні борги в 1837 році відійшла його кредиторам. Приватна власність в Оситняжці в 1864 році була розділена між Конрадом Котюжинським, Титом Буркат, Йосипом і Миколою Шанявськими, Миколою Бистрицьким, спадкоємцями Якова Добровольського, Констанцією Ясинською, Йосипом і Ософилом Зубовськими, Яковом Дибським, Францом Винцковським, Іваном Молендою та парафіяльною церквою.
В 1851 році в селі було збудовано дерев'яну церкву 4-го класу імені Св. апостола Петра і Павла на місці попередньої, що була заснована в 1764 році. До обʼєднання уніатів з вселенською церквою 1839 року, в селі також була уніатська каплиця, побудована Геронімом Грудзинським в 1816 році.
Станом на 1864 рік до Оситнязької парафіі також зараховувалися 407 мешканців сіл Писарівка та Росоховатка, що належали відставному майору Августу Залевському.
В селі розташована загальноосвітня школа I—III ступенів, будинок культури, лікарська амбулаторія, дошкільний навчальний заклад «Веселка», дільничний пункт міліції та три магазини. Станом на літо 2013 року проводиться підготовка до газифікації села.
Сільське господарство
Основним сільськогосподарським підприємством на території сільської ради є СТОВ «Оситняжка». Функціонують також кілька фермерських господарств.[4]
За 3 км на північний схід від села проходить автотраса, якою курсує рейсовий автобус сполученням Новомиргород—Черкаси.
Вулиці
В Оситняжці налічується 7 вулиць та 13 провулків:[5]
Згідно з рішенням сесії Оситнязької сільської ради № 32 від 24 грудня2015 року, деякі вулиці села було перейменовано:[6]
Назва
Колишня назва
Гагаріна вул.
Гетьманівська вул.
Комсомольська вул.
Горького пров.
Залізняка Максима вул.
Фрунзе вул.
Зелений пров.
Калініна пров.
Лермонтова пров.
Лесі Українки вул.
Леніна вул.
Лісний пров.
Ломоносова пров.
Миру вул.
Воровського вул.
Молодіжна вул.
Незалежності пров.
Дзержинського пров.
Пушкіна пров.
Різдвяний пров.
Жовтневий пров.
Садовий пров.
Карла Маркса пров.
Степовий пров.
Тихий пров.
Крупської пров.
Чехова пров.
Шевченка пров.
Шкільна вул.
70-річчя Жовтня вул.
Характерною особливістю нумерації будинків на вулицях Оситняжки є їх розміщення не почергово (коли зазвичай існують парна та непарна сторони) а підряд, по одній стороні вулиці.
Казанська церква
В Оситняжці у пристосованому приміщенні розташована Казанська церква. Її настоятелем є протоієрейотець Іоанн (в миру — Іван Гойдош).[7] Реєстрація статуту церкви проведена рішенням Кіровоградського облвиконкому № 285 від 6 листопада1991 року.[8]
↑Дані про мережу церков і релігійних організацій в Новомиргородському районі станом на 1 січня 2009 року. Сектор з питань внутрішньої політики, зв'язків з громадськістю та у справах преси і інформації апарату Новомиргородської райдержадміністрації.
Джерела
Л. Похилевич. Сказания о населенных местностях Киевской губернии или статистические, исторические и церковные заметки обо всех деревнях, селах, местечках и городах, что находятся в пределах губернии. — К.,1864.
Історія Новомиргородського району / Автор-упорядник О. В. Мокрицький. — Кіровоград: Центрально-Українське видавництво, 2004. — 202 с. ISBN 966-583-149-6