Було селом Чоботарської волості Ольгопольського повіту Подільської губернії Російської імперії.
У 1873 року тут було побудовано цукровий завод.
У 1900 року чисельність жителів становила 3,2 тис. людина, тут діяли цукробуряковий завод, цегельний завод, кілька торгових крамниць, церковно-парафіяльна школа, лікарня і богадельня.
У ході Другої світової війни з літа 1941 року до березня 1944 року село було окуповане німецькими військами.
Більшість із понад тисячі мешканців села, що брали участь у війні, служили у складі 252-ї стрілецької дивізії РСЧА. Після війни у сквері Слави було встановлено меморіал, у якому висічені імена всіх 449 жителів села, померлих під час Великої Вітчизняної війни.
У 1972 році чисельність населення становила 3713 осіб, тут діяли цукровий завод, колгосп імені Леніна (з 4268 га землі), середня школа, восьмирічна школа, Будинок культури, бібліотека та лікарня. Пізніше було відкрито Соколовський сільський історико-краєзнавчий музей.
За переписом 2001 року населення становило 2134 особи.
У 2020 р., відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від № 707-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Вінницької області», увійшло до складу Крижопільської селищної громади.[3]
19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Крижопільського району, село увійшло до складу Тульчинського району[4].
Підприємства
У селі знаходяться Соколівський цукровий завод, цукроварня збудована ще польським поміщиком Каролем Бжозовським (1846—1941) у 1874 році. Кароль син Зенона Бжозовського (Бржозовського) (Zenon Izydor Antoni Brzozowski) (родина Бжозовських гербу Беліна володіла Соколівкою). Кароль Бжозовський одружений з Пелагеєю-Марією уродженою Потоцькою з містечка Печера на Вінниччині.
«Соколовский сахарный завод, при с. Соколовка, Ольгопольского уезда, Подольской губернии, основан в 1874 г. принадлежит дворянину Бржозовскому Карлу Зеноновичу. На заводе работало 345 человек и имелось 12 диффузоров, позволявшим перерабатывать 22219.8 тонн сахарной свеклы и давший 2285 тонн сахара-песка (данные на 1887 год). К делу относились достаточно серьезно, о чем свидетельствует например специальная метеорологическая станция при заводе, дававшая прогнозы погоды. Кроме сахарного завода, в Соколовке была паровая мельница, производительностью около 200 тонн муки».
.
Станом на 2017р, потужність — дві тисячі тонн буряків на добу.[5][6]
↑Danilewiczowa Maria. Brzozowski Zenon Izydor Antoni (1806—1887) // Polski Słownik Biograficzny. — Kraków, 1937. — T. III/1, zeszyt 11. — 480 s. — S. 68. (репринт 1989 р.) — ISBN 83-04-03291-0. (пол.)
Література
Соколі́вка // Історія міст і сіл Української РСР : у 26 т. / П.Т. Тронько (голова Головної редколегії). — К. : Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1967 - 1974 — том Вінницька область / А.Ф. Олійник (голова редколегії тому), 1972 : 788с. — С.353