Герб вождів клану Свінтон — на чорному полі золота кроква між трьома головами кабанів
Тільда Свінтон походить із давнього шотландського роду Свінтон[2][3] Історія її родини налічує понад тисячу років[4] Перші згадки про Свінтонів датуються 886 роком, коли їх родоначальник Едвард лорд Бамбург присягнув на вірність королю Альфреду Великому, правителю королівства Вессекс. Родинні володіння Свінтонів знаходились у Нортумбії та на півдні Шотландії.
Дитинство та юність
Тільда народилась 5 листопада 1960 у сім'ї сера Джона Свінтона 7-го лорда Кіммергема[2][5] та леді Джудіт Белфур Кіллен родом з Австралії[6]. Дитинство акторка провела у Німеччині, де у званні генерал-майоразбройних сил Великої Британії служив її батько. У віці 10 років дівчинку відправили у закриту школу-інтернат у графстві Кент. Її однокласницями були доньки британської аристократії, в тому числі — леді Діана Спенсер, майбутня принцеса Уельська.
Тільда відмінно вчилася, отримувала високі оцінки з основних предметів і регулярно ставала переможницею у шкільних змаганнях з бігу. Однак, коли її збиралися відправити на чемпіонат графства, вона сказала, що розтягла зв'язки, і таким чином уникла поїздки, бо вважала за краще, щоб її стимулом було відчуття перемоги, а не призу. Ще будучи в школі, Тільда почала проявляти інтерес до театру, брала участь в учнівських постановках. Крім того, вона співала в шкільному хорі.
Розчарована Свінтон вирушила на пошуки провокаційніших театральних форм до Единбургу. Там у 1985 році відбувся її дебют на сцені театру «Траверс» в постановці «Біла троянда», в якій крім неї брали участь всього два актори. У цьому спектаклі про внесок жінок у протистояння фашистам у Сталінграді Свінтон виконала роль інженерки Ірини Паспортнікової. Тоді ж Свінтон познайомилася з Джоном Бірном, сорокап'ятирічним шотландським художником і драматургом — він оформляв декорації до постановки — з яким одружилася чотири роки по тому.
Перші ролі у кіно та на телебаченні
Кар'єра Свінтон продовжувала розвиватися. 1986 року вона дебютувала на телебаченні у фільмі «Застроцці», сучасній інтерпретації готичного роману Персі Шеллі і одному з найдорожчих проєктів британського телеканалу Channel 4. У тому ж році дебютувала в кіно — в дуеті з Удо Кіром знялася в картині «Егоманія: острів без надії» режисера Крістофа Шлінґензіфа, відомого своїм радикальним підходом до мистецтва.
У 1986 році знялася в картині «Караваджо» — біографічній фантазії британського режисера-авангардиста Дерека Джармена на тему життя і творчості великого італійського живописця Караваджо. У цьому фільмі, у якому режисер надає відносинам художника і його моделі Рануччо (в його ролі знявся Шон Бін) гомосексуальний відтінок, Свінтон виконала роль Олени — коханки Рануччо і натурниці Караваджо. Знайомство з Джарменом стало важливим етапом у формуванні творчого шляху акторки. Його ідеї, та відмінні від загальноприйнятих погляди на життя і мистецтво збігалися з її власними, і тому режисер і акторка з легкістю знаходили спільну мову[a]. Всього Свінтон з'явилася в дев'яти проєктах Джармена.
У 1987 році Свінтон з'явилася в картині «Арія» — фільмі-компіляції з декількох десятихвилинних епізодів, знятих різними авторами на тему опери. Над фільмом працювали Роберт Альтман, Жан-Люк Годар, Кен Расселл та інші режисери — в тому числі Джармен, в новелі якого під назвою Depuis le jour і брала участь акторка. У тому ж році вона знялася у фантастичному фільмі «Смерть Дружби». Події фільму розгортаються на Близькому Сході під час конфліктуПалестини і Йорданії у 1970 році. Журналіст Салліван рятує героїню Свінтон від переслідування бойовиків ОВП, а потім дізнається, що вона — андроїд. якого звати Дружба, багато років тому її відправили інопланетяни з місією миру на Землю.
Не зробивши поки остаточного вибору між кіно і театром, у 1987 році Свінтон взяла участь у трьох театральних постановках — «Путівник», «Захід» за п'єсою Бертольда Брехта і «Людина людині». В останньому спектаклі, заснованому на реальній історії, вона постала в ролі жінки, яка, щоб вижити у нацистській Німеччині, змушена ховатися під ім'ям свого загиблого чоловіка.
Муза Дерека Джармена
У 1988 році, після короткометражного фільму «Ступені сліпоти», створеного асистентом Джармена під враженням поеми Вільяма Блейка, Свінтон знялася у самого Джармена в двохвилинному відео «натхнення» за мотивами авангардної гомоеротічної опери сучасного італійського композитора Сільвано Буссотті.
Незабаром вона знялась черговій роботі Джармена. Це була відзнята в рекордно короткі терміни (три місяці) антивоєнна драма «Реквієм війни» (1989), візуальний ряд до ораторії британського композитора Бенджаміна Бріттена і поем Вілфреда Овена — британського поета, який загинув всього за тиждень до закінчення Першої світової війни. У цьому проєкті Свінтон виконала роль медсестри. Образ її героїні символізував співчуття і безпорадність перед ликом війни. Крім неї у фільмі брали участь Натаніель Паркер, Шон Бін і Лоренс Олів'є, для якого роль старого солдата, який перебирає медалі, сидячи в інвалідному візку, стала останньою появою на екрані (у липні 1989 року він помер у віці вісімдесяти двох років). Критики високо оцінили гру акторського ансамблю в цьому пронизливому і здатному шокувати фільмі, який являє собою яскраве антивоєнне висловлювання[c].
У 1989 році акторка завершила свою театральну кар'єру, наостанок взявши участь у театральних постановках «Довга подорож навколо світу» і «Моцарт і Сальєрі» за трагедією Пушкіна. В останньому спектаклі вона вперше постала в образі чоловіка — великого Моцарта. Далі, в 1990 році вона з'явилася в ролі офіціантки Кісс Крауч в телесеріалі «Твоє невірне серце» за сценарієм Джона Бірна. У тому ж році Тільда і Джон одружилися.
Свінтон знову з'явилася у Джармена в 1990 році в зухвалій провокаційній драмі «Сад». Режисер помирав від СНІДу, яким був хворий вже чотири роки, і це смертельне захворювання наклало важкий відбиток на його творчість і на цю картину особливо. Знімання відбувалося в імпровізованому саду, засипаному гравієм, біля будинку Джармена в околицях атомної електростанції в Дандженессі, куди режисер переїхав незабаром після того, як у нього була діагностована хвороба. Там, в цьому незвичайному просторі на тлі неясних обрисів електростанції, розгорталася дія практично позбавленої діалогів картини. Воно являло собою чергування сцен на тему Нового Заповіту і було щільно зав'язане на відношенні церкви і суспільства до гомосексуальності. Спотворення релігійних сюжетів у фільмі межувало з богохульством — уособленням Христа стала гомосексуальна пара, а Свінтон постала в образі Діви Марії, яка ховається від переслідування репортерів, зображуючи тим самим втечу до Єгипту.
З'явившись в 1991 році в німецькому фільмі «Вечірка: Натюрморт», режисером якого була її подруга Синтія Беатт, Свінтон розпочала зніматися у новому проєкті Джармена — драмі «ЕдуардII» за п'єсою драматурга єлизаветинської епохи Крістофера Марлоу. Сюжет фільму був побудований на історії любовних відносин короля АнгліїЕдуардаII і його фаворита П'єра Гавестона. Свінтон зіграла гордовиту королеву Ізабеллу, яка, бувши відкинутою чоловіком, за підтримки суду і церкви змусила короля підписати указ про вигнання фаворита. За блискуче втілення образу Ізабелли Свінтон здобула премію Венеційського кінофестивалю як найкраща акторка 1991 року.
Наступною її роботою стала роль жертви концентраційного табору Елли Геріке у драмі «Людина людині» (1992), екранізації однойменного спектаклю, у якому Свінтон грала п'ять років тому. Обставини змусили її героїню вести життя під ім'ям свого загиблого чоловіка Макса — вона носила чоловічий одяг, чорнила зуби і підкладала в штани кролячу ногу, щоб зробити цей трагічний маскарад правдоподібним. Режисером стрічки виступив Джон Мейбері, художник по костюмах джарменівського «Ювілею».
«Орландо»
1992 рік став поворотним в кар'єрі акторки — вона зіграла головну роль у фільмі Саллі Поттер«Орландо» за знаменитим романом-біографією Вірджинії Вулф, і ця картина стала, мабуть, найвідомішим фільмом з її участю. Фільм розділений на сім смислових частин — «Смерть», «Любов», «Поезія», «Політика», «Суспільство», «Секс» і «Народження» — і охоплює період у 350 років. Першу половину цього терміну Орландо проживає як чоловік, а як другу — жінка.
Перша частина і історія Орландо починаються в епоху королеви Єлизавети I, яка благоволить миловидному шістнадцятирічному юнакові і робить його своїм фаворитом. На смертному одрі вона дарує йому значний стан, а натомість просить не в'янути і залишатися вічно молодим. Друга частина описує історію першого сильного почуття Орландо — любові до дочки російського посла Саші, з якою він познайомився, катаючись на ковзанах по скутою льодом Темзі під час Великих морозів 1607 року. Але Саша зраджує почуття Орландо, і, розчарувавшись в жінках, він віддаляється в свій маєток, де засинає непробудним сном на цілий тиждень. Прокинувшись, Орландо знаходить нове захоплення — поезію, — і виписує з Лондона відомого поета, щоб поговорити з ним про мистецтво, проте той теж не виправдовує його очікувань.
Тільда Свінтон на кінофестивалі у Довілі 7 вересня 2013 року
Позбувшись чергових ілюзій, Орландо вирушає з посольством в Константинополь — так починається четверта частина фільму. Він робить політичну кар'єру, але, одного разу заснувши, прокидається істотою іншої статі. Тепер жінка, Орландо повертається в Англію, де за час її відсутності наступила епоха Просвітництва. Вона входить у вищий світ, відвідує салони, але пересичується і цим заняттям. Покінчивши з суспільством, Орландо знайомиться з Мармадьюк Шелмердіном (Біллі Зейн), закохується в нього і відкриває для себе секс. Вже на початку XX століття Орландо стає матір'ю — і це стає фіналом картини.
Озвучивши Офелію в мультфільмі «Гамлет», Свінтон повернулася до Джармена і у 1993 році взяла участь у двох його фільмах. Першим став «Вітгенштейн», ще одна біографійна фантазія Джармена, на цей раз — про життя відомого філософа XX століття Людвіга Вітгенштейна. Свінтон з'явилася там в ролі леді Оттолін Моррелл, коханки Бертрана Рассела, друга і наставника Вітгенштейна під час його навчання у Кембриджі, де почали формуватися ідеї майбутнього філософа і де він вперше усвідомив свою гомосексуальність. Другим фільмом стала повністю позбавлена візуального ряду передсмертна стрічка Джармена «Blue» — за кадром на тлі синього фону звучали лише голоси Свінтон, двох інших акторів і самого режисера, який розповідає про свої останні дні.
19 лютого 1994 року Джармен помер. Глибоко переживаючи втрату друга{{efn|I am profoundly sad, she says. I lost my friend.[11], Свінтон перестала зніматися (у 1994 році вона з'явилася на знімальному майданчику лише одного разу — в експериментальному фільмі «Спогад про швидкоплинне: правдиві історії, візуальна брехня»). Вона захопилася перегонами і проводила багато часу, роблячи ставки на іподромі.
У 1995 році Свінтон взяла участь у виставці художниці-авангардистки Корнелії Паркер, на тиждень перетворившись на живий експонатю Виставку відвідало близько 22 тисяч чоловік. Вона проводила по вісім годин на день, лежачи, немов Спляча Красуня, з закритими очима в скляному боксі. Після того, як акторка побувала з виставкою в Римі і знялася у відеокліпі техно-групи Orbital, відбулося її повернення в кіно — у— драмі 1996 року «Жіноча збоченість» за однойменним феміністський трактатом Луїзи Каплан. Як і раніше, Свінтон чудово передала характер своєї героїні — успішного адвоката Верб Стефенс, що приховує під маскою зовнішнього добробуту темний світ своєї сексуальності, насичений забороненими еротичними фантазіями[e]. «Жіноча збоченість» увійшла до конкурсної програми фестивалю незалежного кіно «Санденс».
У 1997 році Свінтон знялася у фантастичному фільмі Лінн Хершман-Лісон«Задумуючи Аду» — історії про жінку, яка, використовуючи кіберпростір як машину часу, знаходить спосіб зв'язатися з давно покійної дочкою лорда Байрона — героїнею Свінтон Адою, відомим математиком XIX століття. У тому ж році народила близнюків Ксав'є і Онор, а потім, бажаючи більше часу приділяти сім'ї, знову скоротила участь у кінопроєктах до мінімуму і переїхала з чоловіком і дітьми з Челсі на північний схід Шотландії.
Наступна її поява на екранах сталася у 1998 році в біографічному фільмі її давнього знайомого Джона Мейбері «Любов — це диявол: штрихи до портрета Френсіса Бекона», в основу якого лягла історія взаємин знаменитого художника-експресіоністаФренсіса Бекона і його коханця Джорджа Дайера. У цьому фільмі Свінтон була практично невпізнанна в ролі Мюріель Белчер, власниці лондонського паба Colony Club, завсідником якого був Бекон[f].
Зовсім іншою було поява акторки у режисерському дебюті Тіма Рота — психологічному трилері 1999 року «Зона військових дій» за однойменним твором Олександра Стюарта, фільмі про жахливі стосунки між членами однієї англійської родини. Свінтон виконала роль матері, яка дізналася від сина, що її чоловік вступив в кровозмісний зв'язок з їх власною дочкою.
У 2000 році Свінтон з'явилася в пригодницькому трилеріДенні Бойла«Пляж» з Леонардо Ді Капріо у головній ролі. У цьому фільмі йдеться про молодого американця Річарда, який потрапляє на віддалений острів, акторка виконала роль Сел — жінки, яка очолює комуну остров'ян, як добровільно віддалилися від цивілізації.
Далі в тому ж році була робота в містичній стрічці відомого канадського режисера Робера Лепажа "Можливі світи. Фільм починається з загадкового злочину — поліція виявляє труп Джорджа Барбера, з черепа якого витягнуті мізки. Однак Джордж зовсім не мертвий, він продовжує жити в декількох паралельних світах, в кожному з яких зустрічає в різних втіленнях героїню Свінтон, жінку на ім'я Джойс. По суті акторка зіграла чотири самостійні ролі, і кожну з яких виконала ідеально[g].
Голівуд
Після «Пляжу», знятого на гроші кінокомпанії 20th Century Fox, Свінтон стали запрошувати в Голівудські проєкти, і, якщо сценарії справляли на неї враження, акторка приймала ці пропозиції. Першою голлівудської картиною Свінтон став фільм «На самому дні» (2001) — містичний трилер за романом Елізабет Холдинг.
Фільм оповідає про жінку Маргарет Хол, яка разом з трьома синами живе на березі озера Тахо. Маргарет стурбована гомосексуальними нахилами старшого сина, але справжні неприємності починаються, коли вона виявляє біля будинку труп його коханця. Підозрюючи, що злочин міг скоїти син, Маргарет ховає тіло вбитого в озері, але хтось дізнається про цей вчинок і починає її шантажувати.
У 2002 році Свінтон знову попрацювала з Лінн Хершман-Лісон. На цей раз вона взяла участь у фантастичному фільмі «Техносекс», історії про біогенетика Розетті Стоун, творця трьох своїх клонів — кіборгів Рубі, Олів і Маринн, у яких є одна цікава особливість: для підтримки існування їм необхідно підживлюватися Y-хромосомами, які містяться в чоловічій спермі. Щоб добути необхідну субстанцію, Рубі регулярно виходить на міські вулиці і спокушає чоловіків, але після сексу з кіборгом ті прокидаються імпотентами і з маленьким штрих-кодом на лобі. У цьому фільмі Свінтон належали всі чотири головні ролі — і біогенетика Стоун, і трьох її клонів.
Далі акторка знялася у себе на батьківщині в драмі Девіда Маккензі«Молодий Адам» за мотивами однойменного роману Олександра Троккі. Пождії фільму розгортаються у 1950-х роках в Шотландії. Героїня Свінтон — господарка вугільної баржі Елла Голт — живе в похмурому шлюбі, поки на баржу не наймається волоцюга Джо, в минулому письменник-невдаха. Між ним і Еллою спалахує пристрасть, але потім чоловік і коханець виловлюють з річки труп молодої жінки — колишньої подруги Джо, яка не наклала на себе, як здавалося на перший погляд, а була вбита. Ця робота принесла Свінтон премію BAFTA за кращу жіночу роль в шотландському фільмі.
У 2003 році акторка разом з такими зірками, як Майкл Кейн і Шарлотта Ремплінг, з'явилась у драмі «Вирок», де її героїня, суддя Анна-Марі Ліві, підіймає давню справу П'єра Броссара, пособника нацистів у Франції часів режиму Віші, з наміром домогтися, щоб він відповів за скоєні 60 років тому злочини проти людства.
Після невеликої перерви Свінтон з'явилася в незвичайному проєкті — відеоінсталяції турецького модельєра Хусейна Чалаяна «Відсутність присутності», яку було представлено у павільйоні Туреччини на 61-му Венеційському кінофестивалі. На думку модельєра[h], андрогінний вигляд акторки ідеально підходив для його режисерського дебюту. 2005 рік став досить плідним для Свінтон — вона була задіяна відразу в чотирьох картинах. Спочатку вона знялася в дотепній мелодрамі «Погана звичка», зігравши роль матері сімнадцятирічного підлітка Джастіна, який ніяк не може позбутися звички смоктати палець. Далі вперше за свою кар'єру акторка з'явилася в великобюджетному голлівудському проєкті — в містичному трилері «Костянтин: Володар темряви», де її партнером став Кіану Рівз, а Свінтон зіграла ангела Габріель.
У 2005 році Свінтон на запрошення Джима Джармуша знялася в його фільмі «Зламані квіти» з Біллом Мюрреєм у головній ролі. Ця некваплива картина починається з моменту, коли герой Мюррея, підстаркуватий ловелас Дон Джонстон, отримує лист з повідомленням про те, що у нього є дев'ятнадцятирічний син. Оскільки лист було підписано, він вирушає на пошуки матері свого гіпотетичного сина і відвідує своїх колишніх подруг, з якими був близький двадцять років тому. Одну з цих жінок — Пенні — і зіграла Свінтон. Поява її героїні на екрані було зовсім коротким — ледь побачивши колишнього коханця на порозі, вона закриває перед його носом двері.
У драмі 2006 року «Стефані Дейлі» Свінтон виконала роль судового психолога Лідії Крейн. Лідії належить непросте завдання — визначити, чи була осудна шістнадцятирічна Стефані в момент вбивства своєї новонародженої дитини, яка передчасно з'явилась на світ, і чи дійсно вона до самих пологів не підозрювала про те, що вагітна. Становище ускладнюється тим, що у Лідії недавно був викидень, а під час розслідування вона сама знаходиться на 8 місяці вагітності. У січні 2006 року фільм було представлено на кінофестивалі «Санденс» й він здобув нагороду за кращий сценарій.
У 2007 році Свінтон взяла участь у зніманні першого повнометражного фільму одіозного музиканта Меріліна Менсона «Фантасмагорія: Видіння Льюїса Керролла», де сам Менсон постав в ролі Льюїса Керролла. Вихід цієї картини був запланований на 2011 рік, однак у 2010 році знімання було зупинено. Також Свінтон з'явилася в драмі угорського режисера-авангардиста Бели Тарра«Людина з Лондона» за романом Жоржа Сіменона.
У 2008 році акторка отримала свого першого «Оскара» за кращу роль другого плану у фільмі «Майкл Клейтон», фільмування якого завершилися ще в 2006 році. У фільмі акторка грає бізнесвумен Карен Краудер, якій доводиться йти на серйозний злочин, щоб виправити робочі неприємності. Краудер робить свій вільний вибір, а потім несе за нього відповідальність.
У тому ж році Свінтон зіграла в ще одному великому голлівудському проєкті «Хроніки Нарнії: Лев, чаклунка та шафа» виробництва студії The Walt Disney Company. У цій картині за однойменним твором Клайва Льюїса акторка з'явилася в образі злої чаклунки, яка занурила чарівну країну Нарнію у вічну зиму. Спочатку передбачалося, що в цій ролі буде задіяна Мішель Пфайффер, але через сімейні обставини акторка не змогла взяти участь у фільмі, і на її місце запросили Свінтон. Це був бездоганний вибір — на думку критики, акторка була народжена для цієї ролі[i], а її зовнішність ідеально збігалася з описом чаклунки в першоджерелі: "Обличчя у неї теж було біле — не просто бліде, а біле, як сніг, як папір, як цукрова глазур на пирозі, а рот — яскраво-червоний. Красиве обличчя, але гордовите, холодне і суворе "[17].
2011 рік приніс Свінтон роль нещасної матері підлітка-вбивці в британській драмі «Щось не так з Кевіном». Її акторська робота була вчергове високо оцінена кінокритиками, а за її виконання Свінтон було висунуто на премію «Золотий глобус» і BAFTA. З шорт-листа «Оскару» акторку витіснила молодша Руні Мара. 2012 року Тильду можна було побачити у фільмі Веса Андерсона«Королівство повного місяця».
Свінтон жила з шотландським художником і драматургомДжоном Патріком Бірном[en], від якого народила двійнят — сина Ксав'є і дочку Онор (нар. 6 жовтня 1997). З 2004 року акторка зустрічається з художником з Нової Зеландії Сандро Коппом[26].
15 січня 2021 року Свінтон зробила камінг-аут як квір-особа.
↑Дерек зробив з мене актрису, яка знімає фільми, або ж, іншими словами, дозволив мені, актрисі, брати участь у створенні фільму — це те, про що я мріяла.[8]
↑В момент знімання у мене стався напад клаустрофобії. Його викликала вінчальна сукня. І мені захотілося її обрізати, обкраяти … Я її обрізала, і почала крутитися, на щастя, оператори весь цей час не припиняли знімати.[8]
↑They perform brilliantly in this violent, horrifying, ultimately inspiring film — an eloquent, complex and profoundly negative statement on war.[9]
↑Orlando would be unimaginable without Swinton in the title role. Her radiant, androgynous beauty makes every scene look like an Old Master portrait, and her charismatic character is touched with grace, gravity and a nimble humor.[10]
↑She creates an entirely original character, one who works so hard on her image that womanhood itself becomes just another role. It's one of the finest performances of the year.[12]
↑Tilda Swinton is almost unrecognizable as the sharp-tongued proprietor of a drinking club Bacon frequents.[13]
↑Tilda Swinton gives a remarkable performance — or four performances — reprising the same character in different but simultaneous worlds.[14]
↑Tilda Swinton is the perfect character for The Absent Presence, because she looks so androgenous and also Aryan, which is important, as the film is about questions of identity.[15]
↑The greatest impression is likely to have been made by the White Witch. 'Her face was white, not merely pale,' Lewis writes, 'but white like snow or paper or icing sugar, except for her very red mouth. It was a beautiful face in other respects, but proud and cold and stern. ' He might have been describing the mature Tilda Swinton, who was born to play this role.[16]
Покоління (2011) • Loxoro (2012) • Роздягни мене (2013) • Mondial 2010 (2014) • Сан Крістобаль (2015) • Мами у вогні (2016) • Моя сестра лесбійка (2017) • Три сантиметри (2018) • Ентропія (2019)
Брюссель BruxellesBrussel — Комуна — Місто БрюссельVille de BruxellesStad Brussel Гран-Плас — центральна площа містаГран-Плас — центральна площа міста Прапор Герб Координати: 50°51′ пн. ш. 4°21′ сх. д. / 50.850° пн. ш. 4.350° сх. д. / 50.850; 4.350 Країна Бел…
NE4 DT19 Stasiun MRT Chinatown牛车水地铁站சைனாடவுன்Angkutan cepatPintu masuk stasiun dari Pagoda Street yang hanya untuk pejalan kaki dan tertutup untuk kendaraanLokasi151 New Bridge RoadSingapura 059443 (Jalur Timur Laut)91 Cross StreetSingapura 058362 (Jalur Pusat Kota)Koordinat1°17′05″N 103°50′38″E / 1.28485°N 103.844006°E / 1.28485; 103.844006Jalur Jalur Timur Laut Jalur Pusat Kota Jumlah…
Finlandia Nama Siniristilippu Pemakaian 100100 Perbandingan 11:18 Dipakai 1918 Rancangan Salib Nordik Varian bendera Finlandia Pemakaian 010010 Perbandingan 11:18 Dipakai 1918 Rancangan Sea-blue Nordic cross on white field, rectangular Coat of Arms of Finland (colors gold and silver on red) Varian bendera Finlandia Nama The flag of the Defence Forces of the Republic of Finland Pemakaian 001001 Perbandingan 11:19 Dipakai 1918 Rancangan Sea-blue Nordic cross on white field, rectangular Coat of Arm…
South Korean actor In this Korean name, the family name is Jung. Jung Joon-wonBorn (1988-01-13) 13 January 1988 (age 36)South KoreaOccupationActor Korean nameHangul정준원Revised RomanizationJeong Jun-wonMcCune–ReischauerChŏng Chun-wŏn Jung Joon-won (born January 13, 1988) is a South Korean actor. He is known for his role as Kook Jong-bok in the television series My Lawyer, Mr. Jo 2: Crime and Punishment.[1] Filmography Film Year Title Role Notes 2013 Love Film short 2015 The …
العلاقات الليبيرية الليختنشتانية ليبيريا ليختنشتاين ليبيريا ليختنشتاين تعديل مصدري - تعديل العلاقات الليبيرية الليختنشتانية هي العلاقات الثنائية التي تجمع بين ليبيريا وليختنشتاين.[1][2][3][4][5] مقارنة بين البلدين هذه مقارنة عامة ومرجعية…
This article is about the Stonefield album. For the popular Hermetic maxim, see As above, so below. This article needs additional citations for verification. Please help improve this article by adding citations to reliable sources. Unsourced material may be challenged and removed.Find sources: As Above, So Below Stonefield album – news · newspapers · books · scholar · JSTOR (October 2016) (Learn how and when to remove this template message) 2016 stud…
Pour l’article ayant un titre homophone, voir Garche. Garches L'hôtel de ville, et le parc environnant. Blason Administration Pays France Région Île-de-France Département Hauts-de-Seine Arrondissement Nanterre Intercommunalité Métropole du Grand ParisEPT Paris Ouest La Défense Maire Mandat Jeanne Bécart 2024-2026 Code postal 92380 Code commune 92033 Démographie Gentilé Garchois Populationmunicipale 17 898 hab. (2021 ) Densité 6 556 hab./km2 Géographie Coordonné…
Pour les articles homonymes, voir Lieutenant. Le grade de lieutenant-colonel est un grade d'officier supérieur dans de nombreux pays. Belgique Article connexe : Grades de l'Armée belge. En Belgique, le grade de lieutenant-colonel (Luitenant-kolonel en néerlandais) est le second grade des officiers supérieurs, au-dessus du grade de Major et en dessous de celui de colonel. L'insigne du lieutenant-colonel est constitué d'une barrette et de deux molettes d'éperons héraldique de teinte do…
Disambiguazione – Mercanti rimanda qui. Se stai cercando altri significati, vedi Mercanti (disambigua). Questa voce sull'argomento professioni del commercio è solo un abbozzo. Contribuisci a migliorarla secondo le convenzioni di Wikipedia. Una venditrice di verdura Il mercante è colui che esercita la mercatura, attività di lavoro umana che prevede come azione principale l'acquisto e la vendita (ad un prezzo maggiore) e spesso il trasporto e la distribuzione di un determinato be…
Disambiguazione – Se stai cercando altri significati, vedi Fiorella Mannoia (disambigua). Disambiguazione – Mannoia rimanda qui. Se stai cercando altri significati, vedi Mannoia (disambigua). Fiorella MannoiaFiorella Mannoia in concerto nel 2009 Nazionalità Italia GenerePop Periodo di attività musicale1968 – in attività EtichettaCarisch, It, RCA Italiana, Dischi Ricordi, CGD, Ariston, DDD, Sony Music, Oyà Album pubblicati39 Studio19 Live5 Raccolte15 Sito…
1945 American filmThe Monster and the ApeDirected byHoward BrethertonWritten byRoyal K. ColeSherman L. LoweProduced byRudolph C. FlothowStarringRobert LoweryGeorge MacreadyRalph MorganCarole MathewsCinematographyL. William O'ConnellEdited byDwight CaldwellEarl TurnerMusic byLee ZahlerDistributed byColumbia PicturesRelease date April 20, 1945 (1945-04-20) Running time15 chapters234 minutesCountryUnited StatesLanguageEnglish The Monster and the Ape was the 26th serial released by Co…
Voce principale: Associazione Sportiva Bari. Associazione Sportiva BariStagione 1953-1954Sport calcio Squadra Bari Allenatore Francesco Capocasale Presidente Achille Tarsia Incuria IV Serie1º posto nel girone H - promosso in Serie C a seguito dei gironi Play-off - (Campione di IV Serie 1953-1954) Maggiori presenzeCampionato: Mazzoni (39) Miglior marcatoreCampionato: Gamberini (23) Maggior numero di spettatori32000 vs Prato (16 maggio 1954) 1952-1953 1954-1955 Si invita a seguire il modello…
1969 novel by Monique Wittig Les Guérillères AuthorMonique WittigTranslatorDavid Le VayCountryFranceLanguageFrenchGenreNovelPublisherLes Éditions de MinuitPublication date1969Published in English1971 Les Guérillères is a 1969 novel by Monique Wittig.[1] It was translated to English in 1971.[1][2] Plot introduction Les Guérillères is about a war of the sexes, where women engage in bloody, victorious battles using knives, machine guns and rocket launchers.[1…
1996 film by Andrew Bergman StripteaseTheatrical release posterDirected byAndrew BergmanScreenplay byAndrew BergmanBased onStrip Teaseby Carl HiaasenProduced by Andrew Bergman Mike Lobell Starring Demi Moore Armand Assante Ving Rhames Robert Patrick Burt Reynolds CinematographyStephen GoldblattEdited byAnne V. CoatesMusic byHoward ShoreProductioncompanies Castle Rock Entertainment Lobell/Bergman Productions Distributed byColumbia PicturesRelease dates June 23, 1996 (1996-06-23)…
Bisphenol A diglycidyl ether Names Preferred IUPAC name 5,5-Dimethyl-3,7-dioxa-1,9(2)-bis(oxirana)-4,6(2,4)-dibenzenanonaphane Other names Diglycidyl ether of bisphenol A; 2,2-Bis(4-glycidyloxyphenyl)propane; Epoxide A Identifiers CAS Number 1675-54-3 Y 3D model (JSmol) Interactive image Abbreviations BADGE; DGEBA ChemSpider 2199 N ECHA InfoCard 100.015.294 EC Number 216-823-5 KEGG C14348 N MeSH C019273 PubChem CID 2286 UNII F3XRM1NX4H Y CompTox Dashboard (EPA) DTXSID6024624 …
British political party For other British Communist organizations, see Communist Party of Great Britain (disambiguation). Communist Party LeaderSylvia PankhurstSecretaryE. T. WhiteheadTreasurerT. J. WatkinsFoundedJune 19, 1920 (1920-06-19)DissolvedJanuary 1921 (1921-01)Merger ofWorkers Socialist FederationLabour Abstentionist PartyVarious socialist and communist groupsMerged intoCommunist Party of Great BritainSucceeded byCommunist Workers' PartyNewspaperW…
Geographic region of islands east of India and Mainland Southeast Asia Indies redirects here. For other uses, see Indies (disambiguation). For other uses, see East Indies (disambiguation). Not to be confused with East India. A 1606 map of the East Indies An 1801 map of the East Indies East Indies Indies (Indian subcontinent and Myanmar) Western New Guinea West Indies Countries sometimes included in West Indies The East Indies (or simply …
Lavoslav RužičkaLeopold Ružička.BiographieNaissance 13 septembre 1887VukovarDécès 26 septembre 1976 (à 89 ans)MammernSépulture Cimetière de FlunternNom dans la langue maternelle Lavoslav (Leopold) RužičkaNationalités austro-hongroisesuisseFormation Institut de technologie de KarlsruheActivités Chimiste, professeur d'universitéAutres informationsA travaillé pour Université d'Utrecht (10 novembre 1926 - 25 septembre 1929)École polytechnique fédérale de Zurich (1918-1957)Mem…